Det var bare litt uventet, for du har kjempet med det så lenge.
Jeg må få spørre... Hvem skrev den nye algoritmen?
Jeg gjorde det. Men Bos kom med en veldig god idé.
Venterom–konseptet. Folk står jo i kø, så hvorfor ikke på nettet?
Så jeg skrev et kjøpeprogram.
Edderkoppen var primitiv, så jeg måtte lære den å oppføre seg.
Nyt festen.
–Nei! –Hva er det?
–Det er så irriterende. –Er det Camerons spill?
Jeg syntes at kritikeren var en dust, men det er faktisk umulig.
Det er som at hun ikke vil at man skal vinne.
Har du testet alle tre?
Alt fører til begynnelsen av spillet. Jeg henter iskremen.
Hadde jeg blitt en bra spion?
"Jeg la igjen en melding, men du ringer ikke."
–Vil du se på noe annet? –Nei, jeg liker den.
Men aksenten er latterlig. "Hvor mange ganger har du sett kinofilmen?"
Jeg har mistet tellingen. Fire ganger på kino.
–Jeg liker det jeg liker. –Jeg liker at du liker det.
–Jeg forstår at det er din favoritt. –Hva skal det bety?
Kødder du? En broket skare venner som gjør kupp–
–med nerdete teknologievner og litt mot.
"Å fungere strålende er en naturlig del av meg."
Spådommer!
Hva fikk du?
–Få se! –"En spennende Tim krysser min vei."
–Fasen! Han er sikkert swingdanser. –Hvorfor det?
–Det du gjør hver fredag. –Roller derby.
–Seriøst? –Hvordan blander du de sammen?
–Jeg ville vel bare ligge med deg. –Pen redning.
–Roller derby? Det er lekkert. –Jeg vet det.
–Vil du se i morgen? –Ja, det vil jeg.
–Vent... Jeg har nok jentene da. –Greit.
Kanskje jeg...kan spørre om de vil bli med?
–Ok. –Ok, da.
–Jeg vil ikke gå glipp av noe. –Du har nok misset masse.
Jeg forlot melding, men du ringer ikke.
Han dro helt hjem til meg for å levere posen jeg glemte.
Kan du fatte? Det er de snilleste i verden.
Hvorfor vil folk bo i storbyen?
Så man slipper å kjøre i 30 minutter for å handle.
Vi hadde ikke helt feil. Om Comet.
Søkemotorene var lovlig bytte.
Vi begynte å slå rot, men nå kommer Rover å har råd til å utvikle nytt.
Særlig med strukturen de har. Det jeg vil si, er nok...
Du hadde rett. Algoritmesøk er framtiden.
Gikk det bra?
Så hvorfor skal vi ikke hake på?
–Jeg sover i vognen i natt. –Hva?
Klokka er 23 når du er framme.
Ja vel, gjør som du vil. Jeg vil at du kommer til Comet i morgen.
Jeg skal brainstorme med Gordon, og vi trenger ditt syn på ting.
Dere hørte ikke på meg når det gjaldt algoritmen.
Fortsett som dere gjør. Dere har en veldig unik retning.
–En dag, kanskje to. –Nei, jeg vil ikke komme i klemme.
–Du trenger ikke megle. –Vi må skille på tingene våre.
–Rover kommer til å kjøre over oss. –Det er ikke min feil!
–Det sa jeg ikke. Jeg ber om hjelp. –Nå, ja.
–Jeg sa jo at du hadde rett. –Ja, visst.
Jeg fikk ikke være med i klubben. Dere hørte ikke på meg.
Jeg spurte om du ville være med, men du takket nei.
Jeg spurte om du ville flytte inn, men det vil du heller ikke.
–Du får gjerne komme til vogna. –Jeg kan ikke stå oppreist i den!
Jeg har vært veldig forståelsesfull, og vært uhyre tålmodig.
Unnskyld, jeg visste ikke at vi holdt tellingen.
–Jeg har Katie mot repet. –Nei, jeg lar deg vinne.
Gordon!
–Hva er det? –Jeg hører ikke hva jeg tenker.
Du ville ha bordet. Det er fredag. Alle er ferdige med tingene sine.
"Dallas Cowboys" gir treff på tre supportersider.
–Da har de forbedret algoritmen. –De neste treffene er problemet.
Rankingen for rodeosesongen og "Mercy Me" med Dallas Cowboys.
–Sist vi sjekket, var det dårlig. –Da ble det ranket for høyt.
De har gjort resultatene eksakte, men får også tilstøtende emner.
–Om resultatene er så imponerende... –Det er de.
Vi må skaffe programmerere, analytikere og statistikere.
–Det er en helt annen samtale. –Da tar vi den.
–Det er fredag. –Og opplysningene er klare.
–Tilveksten har stoppet. –Men vi vokser allikevel.
–Ikke lenge til. –Jeg synes at du overdriver.
–Hvis du ikke tror at vi har råd... –Det vi har fungerer og er populært.
Kan du ikke bare slappe av?
Katie får bra betalt for å spille air hockey.
–Hva handler dette om? –Å sikre firmaets framtid.
Jeg synes at alt går bra, og du har bare våknet på feil side.
Og du driter i firmaet om du får fortsette å knulle sjefsontologen!
Få deg litt frisk luft.
Først ansetter vi flere ingeniører.
Fire kodere, en produktansvarlig og et kvalitetssikringsteam.
–Hadde du det morsomt i går? –Ja. Det var en morsom tilstelning.
Jeg var oppe halve natta med algoritmen. Den er så imponerende.
Cecil gjorde bra fra seg. Som du ser, så legger vi ut CFO–rollen...
Han løste alle problemene han har hatt med én elegant oppdatering.
Hans muse hadde vel noe å si.
–Lurer du ikke hvorfor det drøyde? –Faktisk ikke.
Vi venter med å ansette flere programmerer.
Cecil presterte så bra at han kanskje overrasker oss igjen.
Hei.
Jeg har en låt som har festet seg i hodet, som jeg ikke får bort.
Jeg elsker den leken. Nynn.
–"Indiana Jones". –Definitivt ikke.
"It Takes a Lot to Laugh, It Takes a Train to Cry".
–Det er spennende, Tims favoritt. –Kanskje jeg har funnet den på.
–Du kommer sikkert på det. –Tror du?
Når du minst aner det.
Jeg vil ikke gjøre noen stor greie av det, men det Joe sa...
Det finnes ingen unnskyldninger, men iblant kan Joe bli...
–Du bør nok snakke med Haley. –Har hun sagt noe?
–Hun hørte ham sikkert. –Hun vet at vi dater.
Dater, kanskje.
Skal jeg snakke om sexlivet mitt med min 14–årige datter?
Jeg vet ikke. Kanskje det. Hun ble bare litt rar.
Hvis du ikke takler Haley, så overlever du ikke Joanie.
Greit. Jeg skal pansre meg.
Herregud!
–Hei! –Hei.
–Har du det bra? –Ja.
–Får jeg komme inn? –Ja visst.
–Hei. –Hei.
–Kaffe? –Gjerne.
–Du svarer ikke på e–posten min. –Jeg har ikke sjekket på en stund.
–Etter alt med Atari, så... –Nettopp, ja.
Det var trist å høre. Jeg vet at du jobbet hardt.
–Kom du for at du var bekymret? –Jeg har møter med spillutviklere.
Flere fluer i en transkontinental smekk.
Så du er her for å drepe meg?
Du må skrive under på disse.
–Kunne du ikke ha sendt dem? –Det gjorde jeg.
De var i esken med dagbøkene og genseren.
–Fikk du den ikke? –Den ble overkjørt av en lastebil.
–Greit... –Jeg vet hvordan det høres ut.
Jeg skriver på hva du vil.
Det er galskap! Hun er blitt sprø!
Jeg vil bare sjekke inn. Har Bos og Tanya fortalt hvordan jeg tenker?
–Det er det vi snakker om. –Vi vil ansette programmerere.
Under de fleste omstendigheter, skulle jeg gå med på det.
–Vi kan ikke utvikle uten ansatte! –Nå snakker vi pent og rolig.
Vi setter pris på lederskapet ditt.
Men jeg syns at vi har vist hva vi går for og ville verdsette...
Vi vil gjerne drive selskapet uten så mye innflytelse utenfra.
Du er en utrolig programmerer. og med tanke på hva du har gjort–
–så finnes det ingen verdi i flere ingeniører.
Men tenk på hva jeg kan oppnå om jeg slipper å tenke på det kosmetiske.
Databasene forstyrrer meg. Får jeg fokusere på funksjonaliteten,–
–så er hva som helst mulig.
–Så kodere heller enn programmerere? –Vi trenger både og.
Jeg vil at du skal ha det du trenger.
–Takk. –Du kommer ikke til å angre.
Søking i seg kan ikke patentbeskyttes ulikt vår prosess.
Før vi går videre, så skal du fylle i en patentsøknad med juristene.
–Det gjorde vi da dere investerte. –Det var for en annen metode.
Dekker den Cecils nye innovasjoner?
Juristene trenger detaljene rundt hvordan alt fungerer, skriftlig.
–Er vi ikke overdrevent forsiktige? –Jeg er akkurat passe forsiktig.
–Blir det et problem? –Nei, overhodet ikke.
Når vi har sikret patentet, får dere flere ingeniører.
–Jeg tror at hun vet det. –Hun kan ikke bevise noe.
–Hun gjør livet mitt til en plage. –Du må ta deg sammen.
Forklar alt for juristene så kan vi gå videre.
Du skjønner ikke. Jeg kan ikke.
Måten koden kobles gjør noe som jeg ikke kan forklare.
Den som skrev det er et geni. Be ham om det.
Synd at vi aldri fikk vite hva som låt.
Har jeg ikke fortalt det? Du kommer aldri til å tro meg.
–Ei dame bundet fast til en seng? –En papegøye på en stol.
–En kjempestor. Trolig en ara. –Nei, skrikene var menneskelige.
–Hvordan kom du deg inn? –Etter en vannskade i huset.
Da rørleggeren kom, tok jeg sjansen og gikk inn.
–Men skrapelydene, da? –Det var en stol.
En metallstol med et hjerte på ryggstøtten.
Fuglen dro stolen fra det ene vinduet til det andre.
Jeg forsto ikke hvorfor før jeg så en katt i smuget.
De lekte gjemsel med hverandre. Helt bisart.
–Så fuglen dro stolen med nebbet? –Det var en stor fugl.
–Jeg tror deg ikke. –Hvorfor skulle jeg lyve?
–Hvor skal du flytte? –Til et hus i Setagaya.
Forstedene? Det var uventet.
Vi venter barn.
Jeg er glad for din skyld.
Takk.
Ålreit.
–Du virker å ha det bra. –Det har jeg.
Jeg er lei for det...for alt sammen.
Ja visst.
Itterasshai!
Jeg skal til banen, men kan skysse. Har du det bra?
Ja. Ikke noe å rapportere.
–Klokka 19 hos deg? –Absolutt.
–Gordon Clark. –Er han der? Han svarer ikke.
Jeg skal prøve å finne ham.
–Cam ringer. –Jeg vet ikke hva jeg skal løse.
Jeg vet ikke hvor han er. Skal jeg be ham ringe deg?
Vi kan legge til et søkefelt, så får brukerne lete i registeret.
–Ja visst. Det går jeg med på. –Men jeg vet ikke.
Du... Hva er det som foregår?
Jeg satt i kjelleren med masse post–it–lapper i tre år,–
–og når jeg endelig begynte å få grep på det...
–...så ser jeg det ikke lenger. –Så, du snakker om framtida igjen?
–Jeg bør ringe henne. –Så du dette for 10 år siden?
Det er ikke hva jeg forestilte meg da du dukket opp.
Det er poenget. Det handlet aldri om hvor det skulle ende.
Det handlet om hvordan det føltes. Da jeg kunne se det...
...visste jeg hvordan det ville føles å bygge noe med deg.
Men dette? Ettermiddager og ferdige oppgaver?
Jeg vet ikke hva som kommer etterpå.
De fleste mennesker får ikke vite hva som kommer.
Man føler bare alt som skjer. Det vi har akkurat nå, er alt som finnes.
Velkommen til framtiden, Joe MacMillan.
Jeg vet ikke hva andre synes, men jeg er glad for å ha deg her.
–Du... Lei for det jeg sa. –Ingen fare.
Men roper du om sexlivet mitt foran datteren min igjen...
...så river jeg hodet av deg og driter ned i halsen din.
Søkefeltet er en god idé. Vi bør fikse det.
Hei! Beklager at jeg trenger meg på, men jeg har prøvd å ringe hele dagen.
–Så jeg titter innom. –Kan vi snakke om det seinere?
Dette går fort. Er Joe hjemme?
Nei, han er på vei hjem. Vil du snakke med ham?
Nei, bare deg, vennen. Hør her...
Jeg vet hva vi sa, og ville ikke spørre om det fantes alternativer.
–Det skulle ikke bli oppgraderinger. –Det er ikke noe så stort.
Jeg trenger bare hjelp med patentsøknaden.
–Kan han ikke forklare koden? –Han trenger hjelp over telefonen.
Nei! Du lovte at jeg ikke skulle trekkes inn i noe.
–Cecil vil aldri avsløre deg. –Hvorfor ikke snakke med henne?
Ja. Når du har fortalt Joe.
Vil du at han skal få rede på det?
–Cam... –Du må gå nå.
–Dette hjelpe oss begge. –Nei, det var en tabbe.
–Vi snakker aldri mer om det. –Vær så snill, Cam.
Cam? Cam!
Vær så snill, Cam...
Jeg burde ha sluppet det, men da han spilte fotball med golfballen,–
–så ville jeg kjøre over ham med golfbilen.
–Han ble sikkert rasende. –Han skjulte det.
Men to hull seinere, surret han en jernnier rundt et tre.
Jeg er et konkurransemenneske, men forstår ikke folk som jukser åpent.
Han har vent seg til å vinne. John beskrev det så bra.
Hva var det? John. Om Elias.
Han er bare en liten hummer som tror at han er skalldyrenes konge.
Morsomt.
Kan du ta regningen?
–Jeg kan ikke tro det. –Det var på tide at hun sa fra.
Du vet hva jeg snakker om.
–Kan vi ikke ta fri for kvelden? –Det er som et mirakel.
Jeg fikk en idé som fikk ham til å tenke annerledes.
Det må ha vært en utrolig idé, fra en sånn ekspertkoder som deg.
Jeg tenkte bare at om folk sto i kø i virkeligheten, så funker det online.
–Og edderkoppen var primitiv? –Ja, vi måtte lære den opp litt.
–Du snakker bare dritt. –Hvor mange har du drukket?
Jeg har fiender overalt, og du lot noen utenfra jobbe på mitt prosjekt?
–Hva snakker du om? –Tror du ikke at noen vil meg vondt?
–Du synes å ha dårlig samvittighet. –Snu ikke på det. Du var skjødesløs!
–Jeg kjenner ikke igjen deg lenger. –Du hadde fått sparken uten Diane.
Du har gjemt deg bak henne i flere år.
Jeg ansatte deg bare fordi hun sa at du kjedet deg.
–Bos? –John?! John!
Ring etter hjelp! John!
Se på meg! Bli hos meg, John.
Mrs. Bosworth?
Jeg er faktisk... Glem det.
Han kommer til å klare seg. Denne veien.
Hei.
–Hvordan har han det? –Tilstanden er stabil.
De har utført... Jeg vet ikke hva det heter. De sjekket etter propper.
Diane er hos legen og får sikkert vite mer.
Hva skjedde?
Jeg vet ikke helt. Vi spiste middag og han hadde det bra.
Men...så hadde han det ikke.
Vi kranglet i dag.
Jeg var slem.
Du kan ikke klandre deg selv.
Hva kranglet dere om?
Så det var du?
–Han kommer til å klare seg. –Han er en seig jævel.
Diane er med legen nå og får vite mer.
Har du det bra?
Du skal holde deg borte fra firmaet mitt og livet mitt.
Herregud! Jeg elsker henne! Hun er så tøff.
–Vil du høre? –Nei, det trengs ikke.
–Du... Hvordan går det? –Jeg har det bra.
–Bos klarer seg. –Jeg er bare trøtt.
–Får jeg låne den? –Ja visst.
Haley.
–Hei! –Hei.
Skal du dra?
–Hva hører du på? –Ikke noe.
–Musikallåter? –Ja. "Pippin".
Stress forverrer symptomene mine, men dette beroliger meg.
–Enya, altså? –Nei, det er meg.
Jeg har spilt inn meg selv når jeg snakker om at det ikke er så ille.
Vakkert. Det bør alle gjøre.
–Får jeg spørre om noe? –Absolutt.
Finns det et mønster i dagbøkene dine?
For noen år siden ble jeg ganske fiksert på dem.
Jeg skrev ned alt i et regneark på slutten av hver uke.
Så skrev kameraten min Gabe et statistisk analyseprogram–
–som kunne lage diagrammer, kurver og rapporter.
Men...
–Beklager at jeg misset tevlingen. –Æsj, det er en ny neste uke.
Det var hyggelig å være med Joanie. Hun er morsom.
Hun liker deg. Og det er stort.
Takk, for i kveld. Jeg setter virkelig pris på det.
Det er tidlig, vi kan se en film.
–Jeg er kjempetrøtt. –Greit.
–Er det greit? Sikkert? –Ja visst. Ringer du i morgen?
Absolutt. Jeg ringer når jeg har våknet.
–Stopp. –Hva er det?
Kan du bare stoppe? Vær så snill...
Jeg traff Tom i dag.
Han hadde forretninger i byen og papirer jeg skulle skrive under.
Det spiller ingen rolle.
Men jeg begynte å tenke på...
...hvorfor jeg til slutt fortalte ham...
...om deg og meg.
Da trodde jeg at det var det eneste som kunne redde oss.
Men nå... Jeg tror at jeg ville at han skulle forlate meg.
Jeg skrev algoritmen.
Jeg gjorde det for Bos' skyld. Han har tapt masse penger.
Han har ikke fortalt Diane, og det er en eneste røre.
En del av meg ville bare...
...finne ut om jeg klarte det.
Jeg er lei for det.
Hvorfor forteller du det?
Fordi jeg elsker deg.
Haley glemte biologiboken. Trenger hun den over helgen?
–Vet du det? –Nei. Kan hun ringe i morgen?
Det har vært bra for henne. Comet.
–Ja. –Det har blitt en del av henne.
Bra at du også ser det.
Hun er helt annerledes på jobb. Ikke annerledes, men mer...
Jeg forstår hva du mener.
Jeg vet at det har vært komplisert med Rover.
Det er ingen fare, Donna.
Denne kvelden var...
...slitsom.
Det kan jeg tro.
Dianes røst da hun fikk se ham...
Han og jeg hadde akkurat kranglet, og jeg var hard mot ham.
–Ikke si det. –Jo, faktisk.
–Jeg sa så fæle ting. –Det var ikke din feil, Donna.
Du var ikke der, så det vet du ikke.
Han har gjeld på 300 000 etter en dårlig handel, men Diane vet intet.
Det var nok derfor han begynte å jobbe hos deg.
Han ville låne penger av meg, så om noen som skal bære skyld...
Donna... Klarer du deg?
Ja visst.
–God natt, Gordon. –God natt.
Tekst: Ken Hansen www.sdimedia.com